I et mytisk land og en magisk tid-
- hviler et stort kongeriges skæbne på skuldrene af en ung dreng.
Hans navn: Merlin.
- Hvad laver du? - Kongen skal se kongelig ud.
- Jeg ser ikke kongelig ud i undertøj. - Vær tålmodig. Tænk på noget rart.
- På dig i gabestokken? - Bare et sekund.
Et...
- Hvad har du der? - Intet. Min hånd og den anden hånd.
- Hvorfor laver du hul i bæltet? - Jeg forbedrer det bare.
- For større komfort. - Siger du, at jeg er tyk?
Nej, jeg siger, at bæltet er et hul fra at være perfekt.
Hvor latterligt.
Kom nu.
Dit hverv giver ekstra huld med alle de fester og banketter.
Gør det så. Ikke en lyd til nogen om det.
Jeg er god til at holde på en hemmelighed.
- Har du set Agravaine? - Ikke siden i morges.
Sært. Han burde være her nu.
Min livret! Urtebagt hanekylling.
Pas nu på, så vi ikke skal lave flere huller i bæltet.
- Vin? - Merlin...
Godt, du ikke skal holde på nogle store hemmeligheder.
- Hvordan går det? - Ingen kan lide at blive kaldt tyk.
Undskyld.
Det er Gwen, ikke?
Jeg spejder efter hende, men kan ikke se hende.
Så huskerjeg hvorfor.
Tiden er inde.
Lav en kæde til brønden! Vi skal bruge mere vand. Nu!
- Glem vandet. - Kan vi ikke...
- Hvordan kom de ind ad porten? - Hurtigt. Slå alarm!
Vi bliver overfaldet! De er inden for byens mure.
- Tag alle til inderkammeret. - Følg mig!
Gwaine sikrer våbenkammeret. Percival følger med mig.
- Det er dit værk. - Du kan intet stille op.
- Jeg kan dræbe dig, forræder. - Tapre ord, Elyan - og dine sidste.
Vi har ikke tid til at lege med soldater, Agravaine.
Den nedre by er tabt. De når snart fæstningsværket.
- Hvordan slap de ind uopdaget? - Agravaine må stå bag.
Din værste frygt er bekræftet.
- Merlin? - Jeg skal finde Arthur!
Vi kan ikke holde dem stangen ret længe. Led folket mod skoven!
Træk jer tilbage!
- Gemte du dig i kosteskabet? - Vi må væk herfra.
Bael onbrynel
- Er du uskadt? - Ja.
Jeg har måske brækket nogle ribben.
Agravaine?
Nej, det går ikke. De er for mange!
Du må gøre regnskabet op med din onkel senere.
Hurtigt. Herhen! Skynd jer.
Byen er faldet.
Camelot er vores.
Og?
Det lette var at indtage Camelot. Jeg vil have fat i Arthur.
- Hvor er han? - Han er her på slottet.
Han kan ikke flygte nogle steder hen.
Forbinder jeg brystkassen, kan det punktere en lunge.
Gør noget, så jeg kan svinge mit sværd.
- Hvordan går det? - Fæstningsværket er invaderet.
- Hvornår kommer de? - Om et par minutter.
- De vil slå Arthur ihjel. - Han skal i sikkerhed.
Arthur vil aldrig forlade sit folk. Så vil han hellere dø.
Barrikadér dørene, så vi vinder lidt tid.
Kan du give Arthur noget, der får ham til at sove?
Jeg har intet stærkt. Måske på mit værelse, men slottet er jo indtaget.
- Du må da have noget. - Nej, men du kan måske gøre noget.
Arthur følger ikke frivilligt med, men måske hvis han ingen fri vilje har?
- Mener du magi? - Kan du det?
Jeg kan prøve.
- Det kommer til at gøre ondt. - Bare gør det.
Mod wes cræftleasl
Vi må af sted.
Gerne.
Så tager vi af sted. Vi tager den bageste port.
Jeg holder dem hen, så længe jeg kan.
- Saml dine ting. - Jeg forsinker jer bare.
- Det er bedst, jeg bliver. - Det kan vi ikke skændes om nu.
Beskyt kongen, Merlin.
Din sejr er vist flygtig, Morgana.
Gør hestene klar. Vi skal på jagt.
- Tak, Percival. - Kan du selv gå?
Ja, hvis du siger, hvor jeg skal gå hen.
- Elyan. - Hold jer ikke tilbage for min skyld.
- Er vejen fra Camelot sikker? - Det tror jeg.
Kom, Arthur.
- De vil forfølge Arthur. - Vi må over grænsen og i eksil.
Jeg kender et sted. Ealdor ved Vita-bjergene.
Vent.
Hør engang.
Flygt!
Hvor er Percival?
Vi er nødt til at fortsætte.
- Fortsæt. - Hvad med dig?
Tænk ikke på mig.
Undskyld. Det var min fejl.
Jeg tror, vi er i sikkerhed nu.
Men vi skal finde en forklædning til dig.
Det bestemmer du bare.
Vi har magten over Camelot. Nogle riddere flygtede, og de, der blev -
- sidder i fangehullet eller er døde.
Udmærket.
Har folket budt mig velkommen som dronning?
De sværger ikke troskab over for andre end Arthur.
Som jeg havde ventet. Brænd deres afgrøder.
Vi må se, hvad de så synes, når deres børn sulter.
Og Arthur?
Vi skal tids nok finde Arthur.
Perfekt.
- Bare giv dig god tid. - Det er jeg ked af, Merlin.
Noget af tøjet ret stramt.
- Man må tage, hvad man har. - Du har ret.
Jeg burde tænke, inden jeg taler.
- Det ville være en god start. - Klar.
Ja, Arthur... Hvad skal jeg sige?
Du ser ganske tåbelig ud.
- Skal jeg prøve noget andet? - Nej, det er fint.
- Men jeg tager lige det her. - Mit guld!
- Det er nok sikrere hos mig. - Naturligvis.
Ved du, hvad det er?
Nej? Det er en nathair fra Asgorath-bjergene.
Tit er den tam, men prikker man lidt til den, kan de udøve stor smerte.
Så du kan vælge. Sig, hvor Arthur er.
Eller også lærer du min lille ven at kende.
- Jeg siger ikke en lyd. - Det var det svar, jeg havde håbet på.
Unmicel snacca, suge tha sothan swilcnesse!
Holder det aldrig op?
Hvad er der? Er du sart?
Arthur flygter til Ealdor. Du følger efter. Og Agravaine...
Svigter du mig igen, er det din tur efter Elyan.
- Hvad har de gjort? - Det er nathair-slangens værk.
- Han var udsat for ufattelig tortur. - Kan du hjælpe ham?
Jeg skal gøre mit bedste.
- Jeg bad dig om at tage af sted. - Mine mænd er klar.
Hvad venter du så på?
Jeg...
Jeg ville bare sige farvel.
Det har du så gjort nu.
Og sige, at du skal være forsigtig.
Hvorfor? Jeg har intet at frygte.
Til trods for alt, du har opnået, skal du passe på.
Faren lurer om hvert et hjørne.
Man kan ikke stole på nogen. Heller ikke Helios.
- Ingen andre end dig altså? - Jeg er den eneste forbundsfælle.
Jeg er den eneste sande ven.
Jeg ville gøre alt for dig.
Jeg sætter pris på din trofasthed.
Derfor har jeg overladt dig opgaven.
Det forstår jeg.
Jeg ville ønske, jeg kunne blive ved din side, hvor jeg kan beskytte dig.
Find Arthur, så skal du aldrig forlade min side igen.
Farvel.
Stop.
Vent her.
Hej.
Jeg så dem snige sig rundt i skoven.
- Ser du noget spændende? - Nej.
- Hold snudeskaftet for dig selv. - Jeg så intet. Vi er på gennemrejse.
- De har ingen heste og forsyninger. - Foretrækker I at rejse let?
- Det kan man godt sige. - Hvor skal I hen?
- Nordpå til grænsen. - Til Lots rige?
Han kan ikke lide fremmede, men elsker at pryde sin borg med deres hoveder.
- Hvorfor skal du så derhen? - Jeg har mine årsager.
- Jeg er enig med ham der. - Hvad fejler din ven?
- Han er en dåre. - Og du passer ham altså?
Han ville ikke kunne klare sig uden mig.
Fortsæt I bare.
Kan vi ikke følges med jer?
Jeg ville være glad for lidt selskab.
- Jeg er meget irriterende. - Desværre.
Du er heldig, jeg lod jer leve.
Jeg kan betale. Med guld.
Hvorfor sagde du ikke bare det?
Kun et skvat fornægter, hvem han er.
Den vej! De kan ikke være nået langt.
Vi slår lejr her.
- Tak. - Selv tak.
- Det der vedkommer ikke dig. - Undskyld. Jeg kunne kende lugten.
- Det er røgelse, ikke? - Og hvad så?
- Den må være en formue værd. - Det må den.
- Er I smuglere? - Vi kalder det nu frihandel.
Kongen har forbudt det. Bliver I taget, kan I blive dræbt.
Skulle Tristan og Isolde blive taget? Næppe.
Vi er for hurtige og kloge til Camelots snotdumme konge.
Nå, er I det?
- Mere suppe? - Ja, tak.
Tak.
To tak på en gang. Det er utroligt.
- Er det? - Ja.
Manerer ikke ligefrem din stærke side.
Er det ikke? Hvordan det?
Du er uforskammet, tankeløs og ufølsom. Altså når du er i godt humør...
Det er jeg ked af at høre.
Du forstår ikke alt det, jeg gør for dig. Selvom du er konge -
- ville det være fint, hvis du gjorde noget for at vise din agtelse.
Jeg er ked af, du er skuffet over mig.
- Det skal jeg huske fremover. - Det glæder jeg mig til.
Men hvorfor vente? Gryden skal også gøres ren.
- Selvfølgelig. - Så kan du strigle hestene.
Gerne.
Der.
- Klarer du det? - Ja.
Jeg håber, at du kan forklare det her. Ellers bliver jeg ved med at sparke.
- Du er dig selv igen. - Hvad er det for noget sludder?
Camelot er faldet.
Du kom til skade og besvimede, så jeg måtte få dig væk derfra.
- Hvor er vi nu? - På vej mod Ealdor for at søge eksil.
- Forhåbentlig er ridderne der. - Hvem er det?
Det er...
- Smuglere. - Smuglere?!
Hvorfor skal jeg ligne en tosse?
Den perfekte forklædning. Ingen vil tro, at du er... den, du er.
Jeg vil ikke gå sådan klædt.
- Det skal du. Du skal spille rollen. - Hvad for en rolle?
Vi tager af sted, så snart hestene har fået vand.
Forklar det for tossen.
- Tosse! - Det er dig, han taler til.
Du skal spille rollen.
Imponerende sværd.
- Takke-lak! - Må jeg holde det?
Fremragende.
Den slags kvalitet ser man kun på Camelots kongelige smedje.
Sig mig, hvor du har det fra?
Jeg vandt det i et slag kort og gav ham det.
Nu giver han det ikke fra sig. Det får ham til at føle sig tryg.
Jeg håber, det er sandt, og at jeg ikke rejser med en ridder.
Jepper.
En ridder? Se ham lige.
Du har ret. Ridderne er tossede, men godt nok ikke så tossede.
- Pak sammen, tosse. - Drop det, eller jeg spidder dig.
- Du skal ikke forstille dig ret længe. - Hvor længe?
Løb mod træerne. Vi dækker jer.
Vil I leve eller ej?
- Hvad nu? - Nu er det vores tur.
- Hvem skal dække os? - Vær ikke dum, Merlin.
- De har ikke fundet lasten. - Det gør de. Men de ledte efter dig.
Hvem er du?
Jeg hedder Arthur Pendragon.
- Kongen af Camelot? - Det var jeg, ja.
- Alt det for en uduelig konge? - Og det siger en smugler.
- Jeg smugler på grund af dine skatter! - Skatterne beskytter rigets folk.
- Mit folk fik ingen beskyttelse. - Undskyld, jeg afbryder.
Isolde!
Vi lovede hinanden at holde sammen hele livet.
Har jeg nogensinde brudt et løfte?
- Vi må videre. Der kommer flere. - Så tag af sted.
- Følg med til Ealdor. Der er I sikre. - Jeg følger ikke bare med folk.
Han reddede mit liv, Tristan.
- Tak. - Men det er deres skyld, det skete.
Hun er såret og trænger til beskyttelse og hvile.
Så er det afgjort. Men du skal vide, at jeg kun gør det for hendes skyld.
Du og din slags volder kun elendighed her i landet.
- Kommer du for at fryde dig? - Taler du sådan til gamle venner?
Jeg tilgiver dig. Du ser skidt ud.
Kan du ikke se, han sulter? Det gør vi alle sammen.
Det er klart. I dræbte jo så mange af mine mænd.
Jeg beder køkkenet lave et festmåltid til jer.
Jeg tænker ikke på mig, men på Gaius.
Han kan ikke overleve længe uden mad.
Åh, Gwaine...
Så flot og uselvisk. Selvfølgelig får I mad.
Hvis du gør noget for den.
Her går grænsen mellem Camelot og Lots rige.
Ealdor ligger i den fjerne ende af dalen, en halv dag herfra.
Vi bliver her i nat. Agravaine kan ikke have sporet os.
Jeg laver bål, så vi kan holde Isolde varm.
- Drik, så du ikke mister kræfterne. - Jeg henter selv vand.
Se! En ridder af Camelot.
De siges at være de fem kongedømmers bedste.
Lad os se, om rygterne taler sandt.
Du vidste det.
Du vidste, at Agravaine forrådte mig.
Jeg var ikke sikker, men jeg havde en mistanke.
Jeg føler mig så dum. Jeg stolede på ham.
Jeg var blind for hans og Morganas svig.
- Alle kan lade sig narre. - Jeg bliver narret konstant.
Jeg holdt af dem. Jeg forstår det ikke.
- Hvorfor hader de mig? - Det gør de ikke. De vil have din magt.
Måske. Men vil de også have den, hvis jeg var den konge, folket fortjener?
- Tristan havde måske ret. - Han var vred og... bange.
Han ville skyde skylden på nogen, men det er ikke din skyld.
- Du virker ret sikker i din sag. - Du er ærlig, modig og oprigtig.
En dag bliver du den største konge, landet nogensinde har haft.
Javel.
- Godt, min væbner har tillid til mig. - Det er ikke kun mig.
Tro mig.
Op med dig!
Er det virkelig dit bedste? Jeg fik lovning på en kamp.
Jeg ved, du er gal.
Det må være hårdt at være så grim.
Så grim, at børn og kvinder skriger.
Tillykke. En imponerende opvisning. Du fortjener belønningen.
Men du må være bedre for at få mere.
Mor.
Velkommen hjem, Merlin.
Såret er ikke betændt.
- Hviler hun, får hun det godt igen. - Tak for alt, du har gjort for hende.
Jeg er ked af, jeg var skyld i al den ulykke for jer.
Nok har jeg mistet min last, men jeg har stadig min elskede Isolde.
Så er du rigere, end du aner.
Spred jer, og omring byen.
Ingen må undslippe.
- Dejligt, at du er hjemme. - Undskyld, det tog så lang tid.
Jeg forstår godt, hvordan livet i Camelot er.
Nogle gange er jeg urolig for dig.
- Du skal ikke være urolig. - Det er jo en moders last.
Her er vi trygge.
- Hvordan har hun det? - Som ventet.
Men et knust hjerte tager tid at læge.
Guinevere.
Hej, Arthur.
Hvad laver du her?
Jeg kan lige så godt være her.
Jeg har savnet dig.
Og jeg dig.
Agravaine. Han har fundet os.
- Nogle forslag? - Gå om på bagsiden.
Bael onbrynel
Der! Pågrib dem!
Du har magiske kræfter.
Tekster: Helle Kaiser-Nielsen www.undertext.se